Jeg skammer mig ikke.
Jeg har prøvet at elske.
Jeg har prøvet at få afslag.
Jeg er ikke bange for at sige, hvad jeg føler.
Tag for eksempel tillid eller venskab.
De hører til de vigtige ting i livet. De ting, der betyder noget...
der hjælper en på vej.
Hvis man ikke kan stole på sine venner, hvad så?
Hvad så?
Dette kunne have været hvilken som helst by.
De er alle ens.
IKKE I DAG, TAK
Goddag, jeg kommer angående værelset.
Hvad hedder han så?
Det ved jeg ikke. Campbell eller sådan noget?
- Cameron. - Virkelig?
Det er rigtigt.
Hvad?
Sidder du godt, Cameron?
- Ja, tak. - Har du set lejligheden?
Kan du lide den?
- Den er fin. - Ja, er den ikke?
Vi kan alle lide den. Og værelset er også fint, ikke?
Godt med plads, lyst, veludstyret og alt det der. Den har hele pisset.
Sig mig lige, for jeg vil gerne vide det...
hvorfor tror du, at vi vil dele denne lejlighed med sådan en som dig.
Mit første indtryk, og jeg tager sjældent fejl...
er, at du ikke har, hvad vi leder efter i en bofælle.
Jeg taler om tilstedeværelse, karisma, stil og charme.
Jeg synes ikke, vi forlanger for meget eller er urimelige.
Tag nu for eksempel David.
Han er måske nok revisor, men han prøver i det mindste.
Problemet er, at jeg ikke tror, at du prøver.
Og Cameron, jeg mener det virkelig, held og lykke.
- Et par spørgsmål. - Jeg vil gerne høre om dine hobbyer.
- Hvorfor vil du bo her? - Ryger du?
Når du ofrer en ged og river dens hjerte ud...
- hidkalder du så helvedesilden? - Det er et simpelt spørgsmål.
Enten er du skilt, eller også er du ikke.
Eller bestiller du pizza?
Tager du lidt rygekokain en gang imellem?
Hvordan afgør du, hvilken tone sort, du skal tage på om morgenen?
Jeg spiller lige lidt af det her bånd for dig.
Jeg skal have navnet på sangen, forsangeren...
og de tre efterfølgende hits, han senere indspillede med et andet band.
Lad mig forstå dig ret.
Denne affære, som du ikke har...
er den ikke med en mand eller ikke med en kvinde?
For kort at berøre erhvervsøkonomi...
Nej, det her er vigtigt.
Virksomhedskup: godt eller skidt?
Hvornår har nogen sidst sagt til dig:
"Du er mit livs solstråle"?
Og hvordan ville du reagere, hvis jeg sagde, at jeg var antikrist.
Kan du lide mit billede?
Nederlag!
Sportsligt, personligt, økonomisk, erhvervsmæssigt, seksuelt og alting!
Næste.
Vidste du, at...
Giv nu bare bolden op.
Jeg gik heller ikke efter at vinde.
Jeg vil ikke devaluere din sejr.
- Jeg gik bare ikke efter at vinde. - Sejr er det samme som nederlag.
Det er ren trang til destruktiv konkurrence.
Har du lært det i gruppeterapi?
Diskussionsgruppe, Alex.
- Jeg troede, du var holdt op. - Han trængte for meget.
Det burde du af alle mennesker vide.
Hold op, hvor er I fintfølende!
Jeg insinuerer bare en modbydelig, pervers, seksuel alliance.
Sådan noget ville jeg være stolt af.
Måske bør du prøve det. Så møder du nok den helt rigtige.
Til mit liv? I en diskussionsgruppe?
- Mon dog. - Til lejligheden.
Nej, så bliver det en som ham. En er mere end rigeligt, tak.
- Hvad med hende pigen? - Hvilken pige?
Hende din veninde, der kom. Hende kunne jeg lide.
Der var noget mellem os. Hun kunne bo hos os.
- Der var kemi mellem os... - Hun afskyede dig...
- Hun havde problemer... ...mere end nogen, hun havde mødt...
i hele sit liv.
Men som man siger, hun skal være indstillet på forandring, ikke?
- Du må være Hugo. - Og du må være Juliet.
- Har du lyst til at komme indenfor? - Med fornøjelse.
- Hvad arbejder du med? - Jeg har været væk en tid.
Jeg har rejst og den slags. Nu skriver jeg på en roman.
Hvad handler den om?
- Den handler egentlig om en præst, der dør. - Okay.
Måske har du ret. Jeg bør lave det om. Nej, jeg tror, du har ret.
Jeg mener, hvem gider at læse endnu en historie om en død præst?
Den handler faktisk om en anden fyr. Han er ikke præst.
Og han lever. Han dør ikke.
- Den er allerede bedre. - Det virker let at skrive.
Det er smadder let. Intet problem.
Tror du, at du kan tage den?
Telefonen?
Men hvis det er til mig, så er jeg her ikke.
Forstået. Du er her ikke.
Hallo?
Ja, det er det.
Må jeg spørge, hvem der ringer?
Jeg beklager, men hun er her ikke lige nu.
Nej, jeg aner det ikke.
Skal jeg tage imod en besked?
Okay. Farvel.
- Det var en fyr, der hed Brian. - Lød han oprevet?
Lidt.
- Er det godt eller skidt? - Det er en forbedring.
- Skal jeg tage telefonen? - Lad den bare ringe.
Han ved, jeg nok er hjemme. Jeg har aftenvagt i denne uge.
- Har du aftenvagter? - Jeg er læge.
- Og han er patient? - Nej, men han har brug for behandling.
- For hvad? - En bestemt svaghed.
Menneske-syndromet?
- Nå, du kender det. - Jeg skriver om det.
Det er ikke det samme.
Nej, men som alle forfattere, leder jeg efter mit indre jeg.
Har han kigget bag ved køleskabet? Der ligger det som regel.
Han virkede flink.
Jeg siger ikke, han ikke virkede flink.
Jeg synes bare, det er lidt underligt det der med det indre jeg.
Han virkede ikke underlig, Alex, han virkede...
du ved...
interessant.
Hallo? Nej, hun er ikke hjemme.
Jeg ved det ikke. Jeg aner det ikke.
- Hvem var det? - Jeg ved det ikke. Han lød svensk.
Kender du nogen svenske mænd?
Måske var han bevæget. Hvad mener du?
- Om hvad? - Ham fyren. Ham der Hugo.
- Jeg har ikke tid. - Jeg spørger bare, hvad du mener.
Jeg er ligeglad, bare han ikke er en freak.
David, det er din mors håndskrift. Jeg har ikke åbnet det.
Jeg kan ikke lide at læse om din fars forstoppelse.
- Så mødes vi altså med ham. - Hvad?
Ja, okay.
Alle de breve, ham her skriver, er ens.
De starter alle med ægte kærlighed og synker derefter ned i ren porno.
"Jeg drømmer om dine lår, berøringen af din hvide hud...
"der leder mig i begær, mens jeg, ophidset og antændt..."
"Ophidset og antændt"?
Han bruger endda sit eget navn. Er det ikke utroligt?
Jeg ville bruge et andet... Jeg ville bruge hans. Hvis det var mig, hvilket det ikke er.
"Interessant."
- Virkelig? - Det var det, hun sagde: "Interessant."
Det er derfor, du er her.
Normalt møder jeg ikke folk, jeg ikke allerede kender.
Okay.
Folk kan være så onde.
Nå, men vi synes, det er i orden.
- Jeg kan altså få værelset? - Ja, du kan få værelset.
- Jeg er normalt ikke fuld. - Normalt ikke så fuld.
- Kun når arbejdet betaler. - Nemlig, avisen betaler alt det her.
Han vil sige, han kunne være blevet til mere, end han er...
...en skriveslave. ...ham, vi kender og elsker.
En ynkelig, udbrændt, tom skal af én man kender og elsker.
- Jeg tror, du lyver. - Du har ret.
- Ser du, de kender mig ikke rigtigt. - Nej, Alex...
vi elsker dig ikke rigtigt.
Har du råd til at bo her?
- Må jeg spørge dig om noget? - Selvfølgelig.
Har du nogensinde dræbt nogen?
VENT VENLIGST...
TAG DERES KONTANTER
Det er fair nok.
TAK
De dufter ægte nok.
NÆSTE KUNDE
... Rangers har gjort et par dramatiske comebacks i denne sæson.
Så de må virkelig trække på alle deres...
ressourcer...
Scotland today kan anmelde...
Har du set Hugo?
Ved du, hvilken kanal han er på?
Nej, for fanden da!
Nej, hun er ikke hjemme.
- Har du set ham? - Jeg har ikke tid.
Ja eller nej?
- David, ja eller... - Nej!
- Han har heller ikke set ham. - Det fangede jeg.
Han kunne nok ikke lide os.
- David? - Nej, Hugo.
Hans bil er her stadig.
- Har han bil? - Ja, hvad er der galt med det?
- Hvilken bil? - Det ved jeg ikke. Jeg er jo en pige.
Jeg spørger lige en gang mere. Hvilken bil?
En blå en, okay? Og den er der stadig.
Hugo, du må undskylde, men kunne du åbne døren?
Det er os, dine bofæller og kammerater. Dine nyfundne venner.
Han er der ikke. Jeg kan slet ikke se ham.
- Måske er han i klædeskabet. - Selvfølgelig er han ikke det.
- Det var en vits, Alex. - Jeg tror, han er smuttet.
Vi ser ham nok aldrig igen.
Nøglen sidder i nøglehullet på den anden side.
- Og? - Åbn den.
Skal jeg sparke den ind?
Nu?
Okay, intet problem.
Vil du prøve?
Ja, undersøg du den hellere.
Ser de altid sådan ud?
Gud ved, hvordan han gjorde det.
- Gjorde hvad? - Tog livet af sig selv.
Jeg går ud fra, det er det, der er sket.
Hvad tror du?
Hvad er der?
- Hvad laver du? - Jeg kigger bare.
- Lad være. - Med at kigge?
Hvorfor ikke?
Er du ikke nysgerrig? Vil du ikke vide, hvad han døde af?
Nej. Han er død. Hvad mere vil du vide?
Det er sjældent, jeg finder en historie i min egen lejlighed.
Det er ikke en historie. Det er et lig.
Jeg har aldrig set en død mand før.
Jeg har godt nok set min bedstemor, men det tæller vel ikke.
Hun var levende på det tidspunkt.
Må jeg vise dig noget?
Alarmcentralen. Hvem har De brug for?
Nej.
Overvej det lige.
Kom nu, David.
- Nej, det er... - Hvad er det?
- Det er urealistisk. - Er det alt?
- Du mener umoralsk. - Jeg mener urealistisk.
Jeg beder jer bare om at overveje det.
Det er en syg idé. Det er sygt.
Men kom ikke og sig, at I ikke er fristet eller interesseret.
- Det kender jeg jer godt nok til. - Nå, det mener du?
Okay, så ring.
Ring til politiet.
Gør det nu. Der er ikke nogen, der stopper jer.
Ring, og fortæl dem det.
Fortæl dem, at der er en kuffert fuld af penge, og at I ikke vil have dem.
Om der var et kæledyr i huset? Ja, et kæledyr.
Så som en hund, eller en undulat eller en gnaver?
Det, jeg har brug for...
er: "P.C. Plod redder Hamsteren Harry fra Rædslens Rønne."
Okay. Det en skam. Ingen kæledyr, ingen menneskelig vinkel.
- Hejsa. - Hej.
- Hvad blev der af ham fyren? - Hvad for en fyr?
- Ham fyren. Ham, der døde. - Hvad for en fyr, der døde?
- Ham i sidste uge. - Her?
- Ja, her. Hvor ellers? - Nå, ham.
- Han døde. - Det var det, jeg regnede med.
Hej, har I plads til en overnattende?
- Er han her stadig? - Ja, han kunne ikke starte sin bil.
- Hvornår informerer I politiet? - Du kan ringe til dem, hvis du vil, David.
- Hvad med dig? - Jeg er ved at vænne mig til ham.
Hvad er det, du laver her, David?
- Undskyld? - Her.
- Lige her? - I denne virksomhed.
- Det er en bred vifte af... - Revision, David.
- Statsautoriseret revision... - Lige hvad jeg...
...rynkes der ofte på næsen ad. Vidste du det?
Ikke decideret rynken på næsen.
Der er en hel verden derude...
der trænger til at blive gjort rede for, ikke sandt?
Men de rynker på næsen, gør de ikke?
- Det ved jeg ikke. - Jeg ved, det er umoderne.
Men, ja, vi er metodiske og omhyggelige.
Vi er seriøse, og hvad er der galt i det?
Hvorfor ikke være stolte af det? Måske er vi af og til en anelse kedelige.
- Men jeg skal love for, at vi får tingene gjort. - Ja.
Det er derfor, jeg synes, De passer godt ind.
- Er jeg kedelig? - De får tingene gjort.
Jeg troede, De mente...
Hvilket er grunden til, at jeg betror Dem denne klient.
Godmorgen, Lumsden, Lumsden og partnere. Kan jeg hjælpe Dem?
Det undersøger jeg lige for Dem.
Lad os gøre det.
Vi skal skaffe os af med liget.
Det lig må ikke kunne identificeres.
Afbrænding, dumping i havet og en almindelig begravelse har alle fejl...
enten via fingeraftryk eller endnu oftere gennem tandjournaler. Så meget ved jeg.
Jeg vil foreslå, at vi begraver ham ude i skoven.
Først fjerner vi hans hænder og fødder, som vi destruerer...
og hans tænder, som vi bare trækker ud. Så nemt er det.
Jeg har altid undret mig over, hvad de er til.
Sådan en skal vi bruge.
- Gary til informationen, tak. - Og sådan en.
- Hvad ellers? - Det ved jeg ikke.
Vi skal bruge en spade.
Tænk dig nu om. Vi skal bruge en spade til at grave hullet.
- Hvem skal gøre det? - Det ved jeg ikke.
- Ikke det. - Hvad så?
Du ved, hvad jeg mener. Hvem vil gøre det?
- Gør jeg? Hvad snakker du om? - Det ved du godt. Hvem skal gøre det?
Os alle. Vi skal alle sammen gøre det, hver især.
Dig, mig og Juliet gør hver vores del. Er det fair nok?
- Jeg kan ikke. - Det vil jeg ikke høre på.
- Jeg vil ikke være i stand til det. - Springer du allerede fra?
Vil du ikke have pengene?
Hugo er ved at rådne. Han lugter. Lejligheden lugter. Det er på høje tid.
Jeg siger bare, at jeg ikke vil kunne skære i ham.
- Hvem skal gøre det? - Det troede jeg, vi alle skulle.
Jeg tror ikke, at jeg kan.
Men du er læge. Du slår mennesker ihjel hver dag.
Det er noget andet. Jeg vil stadigvæk ikke.
Og det siger du nu.
Der er noget, jeg vil spørge om.
Jeg ved det ikke! Jeg sværger!
Familie? Venner?
Omstrejfende, selvmorderiske junkier, der leder efter deres indre jeg, har ikke familier.
- Jeg syntes bare, vi skulle snakke om det... - Tag hans ben!
Hvor er Hugo?
Hvad laver I?
Saml ham op!
Jeg sværger, jeg ved det ikke!
Forbandede, åndssvage idiot!
Lad os trække strå om det.
Den, der får det korteste, gør det hele.
Enten gør man det eller ej. Alt eller intet.
Okay, det er i orden.
Jeg ved ikke rigtig.
Hvis jeg trækker det korte strå, gør jeg det. Men jeg gør det ikke, fordi du ikke vil.
Okay. Nu er vi her, og så er det nu.
Vil I spille eller ej?
Jeg kan ikke gøre det.
Færdig.
Ja, men ikke helt.
- Er det dybt nok? - Det skal du ikke tænke på.
- Er det her nødvendigt? - Ja.
Kom nu. Alt eller intet.
Er du okay?
Ja, jeg har det helt fint.
Vil du tale om det?
Disse tre mennesker får deres chance for...
at tabe en million.
TAB EN MILLION
Goddag, og velkommen ombord på millionærens lystyacht.
Som I kan se, ligner den Mary Celeste, men uden den festlige stemning.
Som I ved, er målet i Tab en Million ikke at vinde spillet...
- men at tabe. - Tabe.
Ikke at give de rigtige svar...
- men de forkerte. - De forkerte.
- Ikke at klare sig godt, men virkelig skidt. - Skidt.
Og frem for alt, at skabe totalt...
- miskmask. - Miskmask.
Vær forsigtig.
Hvorfor ikke stoppe dem i madrassen eller under gulvbrædderne...
- som alle andre. - Hold nu op, Alex.
Vi kunne have gemt dem i køleskabet.
Direktionen - Ernæring & diætetik Personaleekspedition - Narkoseafdeling
KUN TIL FORBRÆNDING
Mine damer og herrer...
må jeg få Deres opmærksomhed?
Først vil jeg gerne takke alle for at komme i aften...
og hjælpe os med at rejse midler til afdelingen for syge børn.
Du sagde ikke, at det her var til børn.
Jeg hader børn. Jeg vil indsamle penge, så de sataner kan få en sprøjte.
Jeg vil have mine penge tilbage!
Men før vi kan komme til at danse...
- Undskyld mig. - Vil jeg gerne hylde...
og udtrykke taknemmelighed til de få mennesker...
der har arbejdet så hårdt...
for at få aftenen på benene. Jeg taler naturligvis om...
- Kender du mange af de her folk? - De er mine venner.
Så hvis de vil tale med dig, siger vi, at du ikke er her.
Men mine damer og herrer...
og dem af jer, der er hverken eller...
eller begge dele...
Hvor har de gravet ham op henne?
...og forme par til folkedans.
- Skal vi danse? - Tja, det er fysisk kontakt, ikke?
Tal til mig.
Hjælp mig lige.
Nej, lad være!
Slip mig ud!
Det var flot.
- Må jeg tale med jer om noget? - Ikke nu, jeg har en idé.
- Det er vigtigt, vi skal afgøre... - Vil du slappe af?
Skål for kærligheden og evig lykke.
Til tid og evighed.
- Hvad er der? - Jeg skal tale med jer.
Ikke før du har skålet for kærlighed og evig lykke.
- Nu! - Bagefter!
Vi skal nok. Gør ham bare glad.
Det er ikke for min skyld. Det er for kærlighed og evig lykke!
Se derovre! Det er Cameron.
- Kan du ikke huske ham? - Nej.
Hvad laver han her?
- Det er ikke ham. - Jo, det er.
Kom herover.
Hvad?
Ikke noget, vi troede, at du var en anden.
Held og lykke!
Han er skøn, men hvorfor følger han efter os?
Nå, men det, jeg gerne ville sige, var...
Den guddommelige Juliet. Det er længe siden.
Har du lyst til at danse?
- Lige et øjeblik. Hvem tror du, du er? - Hvad?
Hvem tror du, du er? Du afbrød os.
Jeg hedder Brian McKinley. Hvem er du?
Hvis du vil snakke med min kæreste, så snakker du med mig først.
Vil du danse, kræver det en skriftlig ansøgning tre uger forud...
eller du havner inde i en skide skraldepose.
Du har ikke søgt, så du kommer ikke til at danse.
Tror du, at du kan være lidt mere overbevisende næste gang?
- Undskyld. - Nej, jeg tror, at han har forstået det.
Det, synes jeg, var stressende.
Ja, men du var god.
Han var rigtig god. "Skide skraldepose." Den var god.
Du fik lige udforsket din mandighed der.
- Synes du? - Du fik i hvert fald set dig godt omkring.
Du var pragtfuld!
"Skide skraldepose."
Cameron, sikke en overraskelse!
Hallo?
- Hvem var det? - Det ved jeg ikke.
Der var ingen, der sagde noget.
Eller gjort stum af begær.
Jeg husker den følelse fra de dage, hvor det var sådan mellem os.
Er du okay?
Så lad os bruge nogle penge.
Hallo.
Det har været hårdt, men nu er vore bekymringer forbi.
Lyset for enden af tunnelen er blevet til en gylden solopgang.
Og endelig...
vil intet nogensinde blive det samme igen.
Dette er Alex Law, der rapporterer til videodagbogen over sit eget liv.
Og lad mig sige, jeg er så glad, at jeg kunne dø.
Vi bør vist stoppe det her, ikke?
- Vil du slappe af? - Du gør os alle sammen nervøse.
Hvad har I givet for det her?
- Hvor meget? - Jeg ved det ikke. Jeg kan ikke huske det.
- Sig, hvor meget, I har givet for det. - Jeg ved det ikke. Jeg aner det ikke.
- Hvor meget har I givet for det? - 500 pund.
Har I givet 500 pund for det?
Det er det, det kostede.
Nej, det er det, man betalte for det. 500 pund er, hvad man betalte for det.
Vi ved endnu ikke, hvor meget det har kostet os.
For at I to kan more jer, ved vi endnu ikke, hvad det vil koste os.
Undskyld mig, har de taget noget?
Er det nok til dig?
- Hvad? - Er det nok til dig?
- Ja, det er fint. - Der er masser.
Det er fint.
- Hvad er der galt? - Ingenting.
- Du spiser ikke. - Spiser ikke hvad?
- Du spiser ikke, som du plejer. - Jeg spiser, hvis du giver mig tallerkenen.
Synk nu.
Brug dog pengene i stedet for at bekymre dig om dem. Det er mit råd.
- Han har ret. Du vil få det bedre. - Når de er brugt, er bekymringerne væk.
Åget lettes af dine skuldre.
- Du ved, vi har ret. - Gør du ikke?
- Jeg vil sikre dem. - Sikre dem?
Du vil da ikke sætte dem i banken, vil du? Eller vil du begrave dem, er det det?
Det kan jeg ikke se nogen pointe i. Det er dumt.
Vi gjorde, hvad vi gjorde. Vi tog pengene. Det var en materialistisk beregning.
Hvad er pointen, hvis de ligger under jorden i en skør bank på et skørt sted?
Hvis man ikke kan bruge dem, hvad gavner de så? Intet.
Så vil det hele være for ingenting.
Jeg gik ikke med i det her for ingenting.
Og det var ikke dig, der savede hans fødder af.
Det smager anderledes.
David, hvad laver du deroppe?
Kommer du ikke ned? Der er farligt deroppe.
Hører du efter?
Sikkerhed og sindssyge er ikke det samme.
Lort.
Uanset, hvad du siger, bør en voksen mand ikke bo på et loft.
Det er farligt for ham deroppe.
Hvis du gad, ville du bruge din indflydelse til at få ham ned i sikkerhed.
- Og pengene? - Vi kunne lægge dem et sted.
Hvor han ikke kan få fat på dem.
Det sagde du, ikke jeg.
Glem det. Han skal nok komme ned.
Juliet, hør her...
Goddag hr. Lumsden. David Stevens her.
Jeg beklager, men jeg kan ikke komme i dag.
Det er min mor. Hun er meget syg, og jeg tror, jeg bør være hos hende.
Jeg ved det ikke. Lægerne er ikke sikre. Det kan gå begge veje.
Ja, jeg skal nok lade høre fra mig.
- God dag? - Hvad?
- God dag? - Hvad snakker du om?
Jeg spørger bare, om du har haft en god dag.
- Hvorfor? - Bare for at snakke om noget.
Vær så venlig at lade være.
Venter du besøg?
- Skal du ikke lukke op? - Jeg venter heller ikke besøg.
De er på loftet!
D. 19. september, direkte fly fra Heathrow i London til Rio de Janeiro.
Det er med British Airways. Det vil koste 765 pund.
Det lyder fint.
Derimod flyver Air Portugal via Lissabon samme dag.
Det koster 565 pund.
- Er serveringen afgørende? - Hvad?
Air France flyver direkte fra Glasgow.
Men så er vi oppe i den forkerte ende af 912 pund.
- Den første var helt fin. Direkte fra Heathrow. - Det er op til Dem.
Air Patagonia. Det er et nyt selskab...
via en masse forskellige fly, egentlig.
Der er ingen servering. Det koster 411 pund.
Det er billigt, men optankningen i Bogota er variabel.
- Den første var fin. - Det er op til Dem.
765 pund. Hvordan vil De betale?
Åh, Gud! Åh, Herre Gud!
Åh, min Gud! Herre Gud!
Nej, kære Gud! Nej, Gud!
Nej, og sådan er det. Jeg vil ikke diskutere det mere.
- Det er den eneste udvej. - Jeg nægter.
- Du er bange. - Jeg er ikke bange.
Jeg er måske lidt skrækslagen.
Så du, hvad der skete med de sidste to, der forsøgte det?
De gik derop levende og kom tilbage døde.
Så du det?
Forskellen. Levende-død, død-levende.
Det var ikke svært at se.
Han slog dem begge ihjel.
- Han skar dem i stykker. - Ja, men du skal nok klare den.
- Hvordan det? - Fordi du er klogere end ham.
Ja, det synes jeg også selv.
Godaften. Jeg er kriminalbetjent McCall.
Dette er D.C. Mitchell.
Vi ville gerne stille Dem et par spørgsmål.
- Om hvad? - Om indbruddet.
- Indbruddet? - Nedenunder.
Selvfølgelig.
Må vi komme indenfor?
Jeg hørte hende bare råbe om hjælp og alt det der.
Jeg gik nedenunder, og alle de andre folk var der allerede.
Så jeg stod bare og ventede, som folk nu gør.
Da jeres kolleger ankom, gik jeg ovenpå igen.
Det er vist det hele. Jeg så egentlig ikke noget nyttigt.
De andre tre, der bor i lejligheden, hørte de noget?
Der bor kun to andre i lejligheden.
- To andre? - Hvem sagde, der var fire?
Vi havde forstået, at der boede fire her.
Selvfølgelig ikke altid, men nu. Fire.
Nej, tre. Hvem har sagt, der var fire?
Hvor mærkeligt.
Og hvor utilfredsstillende at have vildledende informationer.
Der er kun tre her?
- Er De sikker? - Ja, fuldstændig.
- Hvem har sagt, der var fire? - Skriv det lige ned, Mitchell.
Kun tre frem for fire. Skriv det ned.
Du kan enten bruge tal eller ord. Det er mig lige meget.
- Hvilken en af delene bruger du? - Begge.
Fremragende.
D. C. Mitchell bliver en stjerne, hr. Stevens.
Med mig som læremester, skal han nok klare sig godt.
- Det forstår jeg. - Det tvivler jeg på.
- Og du venter i gangen? - Det skal jeg nok.
Lyder det som om, jeg bliver slået ihjel, ringer du til politiet og fortæller dem alt.
Sig måske, at det var hans idé til at begynde med.
Det er vigtigt for mig. Jeg vil dø misforstået.
Hvad?
Hvor klog du end er, har du måske brug for lidt hjælp.
Det, jeg vil gøre, er at låse op her...
og komme op.
Men det, der er vigtigt, er, at du slapper helt af, okay?
Bare rolig. Det er bare en due.
Han er ikke heroppe.
Sig, han skal lede efter pengene.
- Led efter pengene. - Bare rolig, det er lige, hvad jeg gør.
De er ikke heroppe. Han har spist dem.
Er det mig, du leder efter?
Leder efter dig, ja.
Hvorfor? Hvad mangler du? Pengene? Var det dem?
Vi ville bare tale med dig.
Hvem har I ellers bare villet tale med?
Troede du, de allerede havde snuppet mig.
- Hvem? - Dine venner.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Han ved det ikke.
Måske gør du ikke det.
Jeg taler om politiet.
Jeg troede, du var taget på arbejde.
Sådan som jeg ser ud?
Skulle noget tilstøde mig, ønsker jeg, at følgende kendsgerninger kommer frem...
Alex, redaktøren vil tale med dig.
Jeg er ked af det.
Det bør du også være.
Måske kan vi stadig nå til en løsning.
Vi kan i hvert fald prøve.
Tre lig. Rådnet op.
Lemlæstet til uigenkendelighed.
- Det kender jeg ikke noget til. - Selvfølgelig gør du ikke det!
Hvis du gjorde, var jeg fri for at sende dig over og dække det.
- Dække det? - Nemlig.
- Det er din chance, sønnike. - Dække det?
Jøsses.
Okay, mine damer og herrer...
de kendsgerninger, der kan frigives og trykkes, er som følger:
Sent i går eftermiddags fandt nogle skovarbejdere...
de jordiske rester af et menneske, der lå i en grav, gravet for nylig.
Under udgravningerne fandt vi endnu en dybere grav...
- med resterne af to mennesker. - Er der tale om en seriemorder?
- Hvorfor er de endnu ikke identificerede? - Hvor længe har de ligget der?
Er der noget motiv?
Er det sandt, at huden var revet af det ene lig?
- Ikke helt. - Kom nu, Ken.
Okay.
Noget af hans hud var fjernet, og det her må ikke komme ud.
Der er ingen hænder, ingen fødder, ingen tænder.
Ansigterne er smadret til uigenkendelighed.
Ja, der er fjernet hud fra et af ligene.
Hvor længe har de ligget der?
Når ligene bliver fjernet, vil vi bestræbe os på at fastslå...
dødsårsagen, samt hvor længe, de har ligget der.
Så vel som identificering, som naturligvis vil gå videre til jer...
når de pårørende er underrettet, hvor dette er muligt.
- Er du okay? - Ja, selvfølgelig.
Skulle jeg ikke være det?
Det ved jeg ikke.
- Jeg troede bare, jeg måske... - Vi var lige ved at finde ud af tingene.
- I må hellere læse alt om det. - Vi ved allerede alt om det.
Det var i fjernsynet.
I vil nok se, at det trykte medie giver et mere klart og detaljeret...
- Hold kæft, Alex. - Det var ikke dybt nok.
Jeg sagde, det ikke var dybt nok, men du ville ikke høre efter.
Det er måske ligegyldigt. De ved ikke engang, hvem de er.
Og selv, hvis de gjorde, er der ingen spor hen til os.
Jeg er glad for, at du er så sikker. Nu har vi det meget bedre.
- Hvad? - Nu har vi det meget bedre.
Det var det, jeg mente, han sagde.
TREDOBBELT MORDGYS
Stop.
Hvad laver du her?
Det er om mig og David.
Det perfekte par.
- Du må ikke tage sådan på vej. - Bare rolig.
Jeg ville gøre præcis det samme. Jeg er vist bare ikke hans type.
Holder du aldrig op?
KÆRLIGHED
Tag bare den tid, De har brug for.
Nej, jeg har aldrig set nogen af dem.
Se efter en gang mere, hvis De vil.
Jeg beklager, jeg har ikke set dem.
- Er De god til at huske ansigter? - Jeg er vel som alle andre.
På arbejdet må De møde mange mennesker hver dag.
Nye mennesker, nye ansigter?
Hvad genkender De bedst, navne eller ansigter?
Sygdomme.
Det er som at genkende kriminelle på deres forbrydelser.
- Ja, det er det vel. - Nej, jeg mener, sådan er det.
- Undskyld? - De sagde, at det var det vel.
- Men jeg lagde det ikke ud til debat. - Han lagde det ikke ud til debat.
Det er som at genkende kriminelle på deres forbrydelser.
Nej, jeg har aldrig set nogen af de mænd før.
Se engang på de første to.
Nej, jeg kender dem ikke.
Hvis jeg sagde, at deres bil holdt parkeret udenfor, ville det så overraske Dem?
Ja, det ville det vel.
Gør den det?
- Hvad? - Holder den udenfor?
Nej, ikke mere.
Jeg tænkte bare på, om det ville overraske Dem.
- Det var det. - Var det alt?
- Ja, vi beklager at have spildt Deres tid. - Slet ikke. Bare rolig.
Én ting til.
- Et ur. - Hvad?
- Deres ur. - Er det ægte?
- Eller en kopi? - Nej, det er en kopi.
Jeg har købt det i Thailand. Sekundviseren flytter sig ikke.
- Aha. - Nemlig.
Hør en gang, hvis De kommer i tanker om, hvem de er...
kunne De måske ringe til mig på det her nummer...
når som helst.
Jeg fortalte dem intet. Slet intet! Absolut intet.
De er ikke en skid. Hvis de havde noget som helst...
vidner eller retsmedicinske beviser, havde de vist det frem med det samme.
De kan vide alt det, de vil. Det vil ikke gavne dem det mindste.
- De ved det! - Så de ved det, og hvad så?
Der er ikke noget, der forbinder os med de lig.
- Undtagen pengene. - Han har ret! De ved det!
Kom nu.
Mit kontor er lukket.
Men livet forsætter sin langsomme gang mod enden.
I mellemtiden ønsker De måske at lægge en besked.
Men den endelige afgørelse er Deres alene.
David, du glemte at vække mig.
- Lad os komme af sted. - Dig og mig?
Sammen.
Hvem ringer du til på denne tid af natten?
Kom herud og tal med os.
Telefonsex, er det det?
Hardcore interaktive fantasier. Det er svært at kvitte en gammel vane.
- Jeg ringede til din mor. - Din gamle slyngel.
Nå, men som du kan se, så smutter vi.
- Ja, det kan jeg se. - Jeg beklager, men sådan er det.
- Det er i orden. Jeg fremsender jeres post. - Nej, virkelig.
Jeg beklager.
Jeg beklager, at vi må forlade dig. Jeg håber ikke, du tager det personligt.
Det skal du ikke tænke på. Det er nok bedst sådan.
Det er bedst sådan. Nemlig.
- Jeg vil ikke have, at vi skilles som uvenner. - Nej, slet ikke.
Vi har op- og nedture, ikke? Gode og dårlige tider.
Vi kunne sludre hele natten, men vi skal gå. Ikke sandt, Juliet?
Og du har brug for din søvn.
Det skulle vist være det væsentlige.
- Angående posten... - Det var pænt af dig, men...
- Hvor tror I, I tager hen? - Hvor tager vi hen?
- Det ved jeg ikke. - Vær nu ikke genert, min kære.
Du skal til Rio.
- Hvad? - Det stemmer.
Rio de Janeiro. Helt alene.
Du burde vide det. Det er fandeme dig, der har købt billetten.
Havde du set den?
Hun viste dig den garanteret ikke, før hun sendte dig derop.
Hvad sagde hun?
"Vi deler dem mellem os. Dig og mig. Lige over."
- Du sagde nok ikke, at du stak af fra ham. - Sådan var det ikke.
- Lyv ikke for mig. Behandl mig ikke sådan! - Det var mig, der købte den.
Hvad?
Jeg købte billetten. En til hende og en til mig. Det var min idé.
Din idé. Ser man det.
Det passer sammen.
Du og ham passer sammen.
- Det skulle jeg have set for længst. - Alex, stop ham!
Nej, lad ham gå. Lad ham få det hele. Juliet, lad ham gå!
Jeg går.
Du skulle ikke have slået hende!
Gør, hvad du vil, men du skulle ikke have slået hende.
Vil du have den?
Svin!
Du gjorde det eneste rigtige.
Men jeg kan ikke tage dig med mig.
Åh gud.
Jeg skal nok klare den.
Jeg klarer den.
Goddag, kriminalbetjent.
Ja, da. Jeg tror på venskaber.
Jeg tror på, at vi har brug for dem.
Men hvis det en dag går op for dig, at du ikke kan stole på dem længere...
tja, hvad så? Hvad så?
Ansvarlig udgiver: Tomas Crutze